Naxnal šestioký

Vzhled
Jedním z nejpodivnějších druhů savců žijících v Ietherii jsou bezpochyby naxnalové. Tyto hbité šelmy nejsou podobné ani příbuzné žádným jiným známým tvorům. Naxnalové jsou relativně malí, v kohoutku dosahují dospělému člověku sotva k pasu, ale přesto jsou nesmírně nebezpeční. Jejich hlava je shora zploštělá a co do tvaru podobná žabí, v široké tlamě se skrývají čtyři řady (dvě v každé čelisti) ostrých vroubkovaných zubů často ceněných jakoby v hrozivém šklebu. Po každé straně hlavy mají naxnalové tři lesklé černé oči ne nepodobné pavoučím, které jsou citlivé na přímé světlo, ale v příšeří lesa vládnou dokonalým bystrozrakem. Na rozdíl od jiných šelem mají naxnalové končetiny vybočené do strany jako ještěrky a jejich pohyb je podobně kmitavý; přesto pozoruhodně zdatně šplhají i po stromech. Jejich tělo pokrývá krátká šedohnědá srst s výrazně tmavě pruhovanými boky a světlejším břichem. Ocas naxnalů je dlouhý, tenký a holý, jakoby krysí. Na zádech vyrůstá těmto šelmám několik dlouhých, až metrových tmavě modrých per, která se vztyčí v případě hrozby či nebezpečí.

Potrava
Naxnalové jsou aktivní lovci s pozoruhodně nenasytným žaludkem, kteří sežerou vše, co dokážou ulovit. Nepohrdnou ani ptačími či jinými vejci a jídelníček si občas zpestřují nalezenými houbami či zásobami neopatrných cestovatelů.

Výskyt
Lesy Ëllasei a Fergolös, pouze v mírném pásu; severněji se nevyskytují a v jižnějších oblastech se setkávají s přílišnou konkurencí v podobě větších šelem.

Chování
Naxnalové jsou rychlé mrštné potvůrky, které dokáží znepříjemnit život nejednomu osamělému cestovateli. Slovo drzý je v jejich případě jen chabou náhražkou skutečného významu a jejich kousnutí, které neváhají užít, je nesmírně bolestivé a má tendenci se ošklivě zanítit. Naštěstí naxnalové žijí zásadně samotářsky a samci si pečlivě střeží svá teritoria, zatímco samice se volně potulují mezi nimi a páří se volně během celého roku. Březost trvá přibližně měsíc a půl a mláďata se rodí většinou tři. Naxnalové se dožívají věku kolem dvaceti let. Je pro ně charakteristický štěkavý zvuk pdobný chechtání, který je slyšet na velikou vzdálenost.

Využití
Naxnalové nemají žádné praktické využití; snad jen jejich hřbetní pera využívají elfové coby ozdobu. Lidmi jsou nezřídka považování za škůdce a bývají cíleně chytáni a loveni.