Křídlatec polétavý

Vzhled
Křídlatci jsou majestátní štíhlí tvorové s relativně drobnými těly v poměru k širokým křídlům. Jejich hlavy jsou podlouhlé a úzké, se žlutýma očima a tlamou plnou jehličkovitých zubů; někteří křídlatci mohou mít na hlavě i různé kostěné výrůstky, týká se to především samců. Těla křídlatců napovídají tomu, že tito tvorové jsou stvořeni k létání; zadní končetiny jsou poměrně krátké, zakončené pařáty, přední končetiny jsou

naopak proměněny v křídla nevídaných rozměrů, jejichž rozpětí závisí na každém jednotlivém poddruhu. Dospělí jedinci s rozpětím

kolem dvaceti metrů ovšem nejsou výjimkou. Svůj let křídlatci kormidlují pomocí dlouhého ocasu zakončeného jakýmsi zploštělým listem - podobně co někteří ptakoještěři. Barvami se můžou drobně lišit, v základu jsou však šedohnědí s béžovým břichem a kožnatými blánami na křídlech stejné barvy.

Potrava
Ve směru potravy jsou křídlatci značně nenároční; ve volné přírodě chytají především různé ptáky a jiná létavá stvoření v letu, v zajetí nepohrdnou ani masem zvířat, která by kvůli jejich velikosti normálně neskolili. Jídelníček si zpestřují všemožným ovocem.

Výskyt
Divocí křídlatci už téměř vymizeli; pár jich žije v horách mírného pásu, ale jejich přesné stanoviště je těžké určit, neboť se stále přesouvají.

Chování
Křídlatci jsou relativně mírumilovní tvorové, u nichž se agresivní chování objevuje opravdu jen zřídkakdy; když už, tak povětšinou u samců v říji. Díky tomuto, své přiměřené inteligenci a velikosti jsou často využíváni lidmi. Divocí i ochočení křídlatci jsou poměrně družní tvorové; neexistuje sice nic jako hejna, ale když se potká několik divokých křídlatců, obvykle se nějaký čas pohybují jako skupina, než se jejich cesty znovu rozejdou. Křídlatci v zajetí projevují družnost především ve formě náklonnosti ke svému letci. Jednou za rok se všichni křídlatci sletí na předem neurčeném místě, které najdou instinktivně; většinou se jedná o horskou louku či jiné vysoko umístěné prostranství. Poté samci zahájí námluvy zahrnující četné vzdušné souboje, zatímco samice čekají, který samec si je vybojuje a spáří se s nimi. Doba březosti se pohybuje kolem dvou týdnů, mláďata se líhnou z vajec po přibližně dalších třech týdnech a jsou samostatná zhruba po třech až čtyřech měsících. V jedné snůšce zpravidla bývá jedno až dvě vejce, jejichž velikost a barva závisí na poddruhu. Křídlatci se dožívají věku kolem padesáti let.

Využití
Díky svému vzhledu a síle se křídlatci využívají jako jezdecká - konkrétněji tedy letecká - zvířata, a to především k vojenským účelům. Unesou většinou jednoho letce, ti větší i dva, ale zpravidla na nich létá vždy jen jedna osoba. Křídlatci se dělí na pět známých a nejčastěji využívaných poddruhů, které vzešly z divokého křídlatce léty pečlivého křížení: Nebeský strážce, Válečná píseň, Andělské křídlo, Malá střela a Šarlatový květ. Neustále ovšem probíhají pokusy o vyšlechtění dalších poddruhů se specifickými vlastnostmi; poslední dobou kolovaly zvěsti o neoficiálním šestém poddruhu vyšlechtěném na vedlejší letecké základně v Djersku. O tomto poddruhu jménem Postrach noci však ještě není mnoho známo, existuje jen několik málo vajec a vylíhlých křídlatců.