Chiméra zlatosrstá

Vzhled
Chiméry jsou horské šelmy, čemuž odpovídá i jejich vzhled. Mají úzkou hlavu zakončenou ostrým zobákem, který uvnitř skrývá řady ostrých tesáků. Vzadu vyrůstají chimérám z hlavy dva dlouhé přímé rohy připomínající rohy přímorožců. Z důvodu tepelné izolace jsou těla chimér pokrytá hustou dlouhou srstí špinavě zlatavé barvy, která v zimě světlá téměř do běla a na jaře, obzvlášť pak u samců v době páření, nabývá zářivých jasných odstínů. S příchodem vyšších teplot chimérám srst líná a zůstává roztroušena všemožně po skalách. Tlapy chimér jsou zakončeny ostrými drápy, kterými se chiméry zachytávají na skalách, aby z nich nesklouzly při šplhání, zároveň je ale užívají jako smrtonosnou zbraň; jejich ocas je pak dlouhý, černý a bez srsti, zakončený chomáčem dlouhých zlatavých chlupů.

Potrava
Veškeré maso, které dokážou ulovit; obvykle jsou to je menší savci, ve smečkách si však troufnou i na větší zvířata. V dobách nouze nepohrdnou ani mršinami, ale je-li potravy dostatek, jsou aktivními a nebezpečnými lovci.

Výskyt
Chiméry žijí převážně v horách severního a jižního Etasu, a to jak na území Ietherie, tak i Finllicie. Několik svědků ovšem tvrdí, že byl výskyt chimér zaznamenán i v pohoří Niv. S lidmi ovšem chiméry přijdou do styku jen málokdy, protože dokud nemají nouzi o potravu, zdržují se vysoko v horách stranou lidských sídel.

Chování
Nedá se říci, že by chiméry, ač patří mezi nebezpečné šelmy, byly nějak zákeřná či zlá zvířata. Loví pouze pro svou potřebu a člověka napadnou jen tehdy, odváží-li se ten do vstoupit do jejich teritoria. Přestože se najdou i chiméry žijící samotářsky, většina z nich se sdružuje do smeček o pěti až osmi kusech s volnou hierarchií, přičemž toto uspořádání jim pomáhá především při lovu větších zvířat. Jsou pozoruhodně inteligentní, tvrdohlavé a prakticky nevycvičitelné. Nevytváří trvalé páry, dvojice se za účelem páření setkávají především na podzim – v nepříliš častých případech i jindy během roku – a samice poté samce sama vyžene. Chiméry jsou březí tři měsíce, v případě příliš chladného počasí ale dokážou porod mláďat o týden až dva oddálit. Rodí se většinou jedno až dvě slepá mláďata, která se dožívají kolem pětačtyřiceti let.

Využití
Kvůli své inteligenci a značné divokosti jsou chiméry prakticky nevycvičitelné, aspoň pro většinu inteligentních ras. Jediný, kdo je dokázal zkrotit, jsou medvědědi; ti využívají chiméry jako jezdecká zvířata zároveň schopná i boje. Zajímavé je, že vztah mezi chimérami a medvědědy se víc než vztahu mezi zvířetem a jeho pánem podobá oboustranně dobrovolné dohodě, jakési formě symbiózy. Podle pověsti prvním medvědědem, který zkrotil chiméru, byl Herrogh Jezdec a jeho chiméra se jmenovala Šakkara Šedá. Každý medvěděd, který se chce stát jezdcem, se musí vydat do hor a zkrotit chiméru, kterou si vybere; ona si však zároveň musí vybrat jeho a po krátkém, spíše obřadném než opravdovém souboji se zkrocení poddat. Rituál je pak završen tím, že medvěděd chiméru pojmenuje. Takový svazek ovšem nemusí být nutně trvalý, zvlášť pokud chiméra nabyde dojmu, že je pro ni silně nevýhodný.